Španielsko,
Občianska vojna sa skončila.
V horách ukrytí ozbrojení muži
ešte stále bojujú proti fašistickému režimu.
Vytvorili sa vojenské oddiely, aby eliminovali vzbúrencov.
Kde bolo, tam bolo,
v Podzemnom Kráľovstve,
kde nepoznali lož a bolesť,
žila tam jedna princezná, ktorá túžila po ľudskom svete.
Po modrej oblohe,
po jemnom vánku a slnečnom svite.
Jedného dňa,
však oklamala svojich strážcov a utiekla.
Avšak vonku ju svetlo oslepilo,
a vymazalo jej všetky spomienky, ktoré mala.
Zabudla, kdo je a odkiaľ je.
Telom jej prešiel chlad, nevoľnosť a bolesť.
Napokon zahynula.
Avšak jej otec, kráľ,
bol presvedčený, že sa jej duša raz vráti,
v inom tele,
na inom mieste a v inom čase.
A tak na ňu čaká, kým nevypustí posledný dych,
kým sa svet prestane točiť. ..
Nechápem, prečo si doniesla toľko kníh, Ofelia.
Ideme na vidiek, do prírody.
Rozprávky?
Si už trochu veľká na to, aby si plnila svoju hlavu
takýmito nezmyselnosťami.
Povedz mu, aby zastavil auto.
Ofelia, počkaj.
Tvojmu bratčekovi je zle.
Madam, ste v poriadku?
Môžem vám s niečim pomôcť.
To je v poriadku. Doneste mi len vodu.
Vodu! Vodu pre Kapitánovu manželku!
Ofelia?
Ofelia, poď sem!
Videla som vílu.
Pozri sa na svoje boty!
Poďme.
Ak dorazíme k mlynu, vystúp a pozdrav Kapitána.
Chcem, aby si ho volala otec.
Nemáš ani tušenia, ako je k nám dobrý.
Kapitán, prichádzajú.
15 minút meškajú.
Carmen.
Vitajte!
To nie je treba. Viem aj sama chodiť.
Dr. Ferreiro si myslí, že by bolo vhodnejšie, keby si sa nenamáhala.
Nie.
Tak to urob pre mňa.
Ďakujem.
Ofelia, vystúp!
Pozdrav Kapitána.
Ofelia.
S druhou rukou, Ofelia.
Mercedes!
- Odneste im batožiny! - Ano, pane.
To je labyrint.
Len hromada kameňov. Sú tu od nepamäti.
Ešte aj pred mlynom.
Radšej tam nechoď. Zablúdiš.
Ďakujem.
To si už všetko prečítala?
Mercedes!
Kapitán vás volá.
Tvoj otec ma potrebuje.
Nie je môj otec.
Kapitán nie je mojim otcom.
Môj otec bol krajčírom. Zomrel vo vojne.
Kapitán nie je mojim otcom.
Vysvetlila si mi to dosť. Môžme ísť?
Videla si moju mamu?
- Nie je nádherná? - Ano.
Nie jej dobre, pretože čaká dieťa. Všimla si si?
Partizáni sa skrývajú v lesoch,
pretože ich ťažko nachádzame.
Tí bastardi poznajú lepšie terén než ktokoľvek iný.
Tak im odrežeme cesty do lesov.
Jedlo, lieky, všetko budeme mať pod kontrolou my.
Musíme ich prinútiť, aby prišli dole k nám.
Ano, Kapitán.
Postavíme tri nové strážne stanovištia.
Tu, tu a tu.
Mercedes.
Zavolaj doktora Ferreira.
Ano, pane.
Toto vám pomôže prespať celú noc.
Iba dve kvapky pred spaním.
Iba dve.
Výborne.
Všetko. Dobre.
Kľudne ma môžte zavolať, ak ma budete potrebovať. Cez deň či cez noc.
Buď vy, alebo sestra.
Dobrú noc.
Zatvor dvere a zhasni lampu, zlato.
Musíte tam ísť a pozrieť sa naň.
Ranu má čoraz škaredšiu. Noha sa mu nelepší.
To je všetko, čo môžem urobiť.
Ľutujem.
Vidal vás čaká vo svojej kancelárii.
Poď, Ofelia.
Bože, tvoje nohy. Sú úplne studené, zlato.
Bojíš sa?
Trochu.
Čo je to za hluk?
Nič, zlato, je to len vietor.
Tu sú iné noci ako v meste.
Tam je počuť autá, vlaky.
Tu sú domy staré.
Vŕzgajú.
Akoby rozprávali.
Mám pre teba na zajtra prekvapenie.
- Prekvapenie? - Ano.
- Knihu? - Nie, omnoho lepšie.
Prečo si sa musela vydávať?
Pridlho som bola osamelá.
Ale veď som bola s tebou. Nemohla si byť osamelá.
Nikdy si nebola sama.
Až vyrastieš, pochopíš. Ani ja som to nemala jednoduché.
Tvoj bratček sa činí.
Porozprávaj mu jednu z tvojich historiek.
Určite ho to ukľudní.
Bratček môj, bratček môj....
Pred mnohými, mnohými rokmi...
v trúchlivom a ďalekom kraji,
stála obrovská hora z hrboľatých čiernych kameňov.
Za súmraku,
na vrchole hory,
každú noc kvitla ruža,
ktorá urobila nesmrteľným každého, kto ju odtrhol.
Ale nikdo sa neodvážil do jej blízkosti,
pretože jej tŕne boli plné jedu.
Ľudia vždy mysleli na strach zo smrti,
a na bolesť, ale nikdy na prísľub skutočnosti,
že by mohli žiť večne.
A takto ruža každý deň zvädla,
bez toho, žeby komukoľvek darovala svoju moc...
zabudnutá a stratená na vrchole studenej a tmavej hory,
osamelá, do konca vekov.
Vstúpte!
- Ako sa má? - Je veľmi slabá.
Musí odpočívať. Tak dlho ako sa len dá.
Spať budem tu.
A môj syn?
Prepáčte, Kapitán...
Ako sa má môj syn?
Teraz nie je žiadny dôvod na obavy.
Výborne.
Kapitán, vaša manželka nemala cestovať
v takom pokročilom stave tehotenstva.
- To je váš názor? - Ano, môj odborný názor, pane.
Syn sa má narodiť tam, kde je jeho otec.
To je všetko.
Ešte jedna vec, Kapitán.
Odkiaľ si beriete tú istotu, že to bude chlapec?
Nevyjebávajte so mnou!
O 8.00 sme zaregistrovali pohyb na severozápade.
Výstrely.
Seržant Bayona prečesal okolie a zajal podozrivého.
Druhý je jeho syn. Sú odtiaľto z mesta.
Kapitán, môj otec je čestný muž.
To nechajte na mňa.
Dajte si dole čiapku v mojej prítomnosti.
Túto zbraň mal pri sebe. Strieľalo sa z nej.
Môj otec lovil zajace, Kapitán.
Držte hubu, sakra!
"Nemáme Boha, nemáme vládu, nemáme pána"?
- Naozaj? No to ma poser! - Červená propaganda, Kapitán.
- To nie je propaganda, pane. - Shh.
Je to starý almanach, Kapitán.
Sme len roľníci.
Pokračujte!
Šiel som do lesa, Kapitán... streliť zajaca.
Pre moje dcéry. Sú choré.
Zajace. Dobre.
Kapitán, ak to môj otec tvrdí, tak naozaj strieľal zajace.
Nechajte ho!
Zabili ste ho! Zabili!
Vrah! Skurvysyn!
Snáď nabudúce dôkladnejšie prehľadáte ich veci predtým,
než ma budete otravovať.
Ano, Kapitán.
Mami! Mami, zobuď sa!
Mami, niečo je v izbe.
Ahoj.
Až sem si ma sledovala?
Si víla?
Pozri!
Toto je víla.
Chceš, aby som šla s tebou?
Von? Kde?
Haló?
Ozvena!
Haló?
To si ty.
Si to ty. Vrátila si sa.
Neľakaj sa ma. Prosím ťa.
Pozri!
Ja som Ofelia. A ty si kto?
Ja?
Mal som už toľko mien...
staré mená, ktoré môžu vysloviť
len stromy a vietor.
Ja som hora,
les a zem.
Ja...
Som faun.
Tvoj najpokornejší služobník, Výsosti.
- Ale ja nie... - Ty si princezná Moanna,
dcéra kráľa podsvetia.
Môj otec bol krajčír.
Teba neporodil človek.
Mesiac ťa priniesol na svet.
Pozri si pravé rameno,
tam môžeš nájsť znamenie, to je dôkaz.
Tvoj ozajstný otec nechal otvorené brány po celom svete,
aby si sa mohla vrátiť.
Táto je poslednou z nich.
Ale musíme sa presvedčiť,
že tvoja podstata je nedotknutá,
či si sa nestala smrteňou.
Musíš splniť tri úlohy, kým sa mesiac nezaplní.
Toto je kniha Odpovedí ciest.
Otvor ju, keď budeš sama,
a ukáže ti tvoju budúcnosť,
a čo máš robiť.
Ale tu nie je nič.
Mercedes, pripravte tieto zajace na večeru.
Na dusenie sú moc mladé.
- Dobre, tak by sa z toho mohla urobiť aspoň polievka. - Ano, pane.
Táto káva je prihorená. Ochutnajte ju.
Postarajte sa o to.
Ako si želáte, pane.
Uvar to!
- Nechutila mu káva. - Nie je nič iné, než arogantný nasratý frajer.
Arogantný frajer.
Budeme potrebovať nejaké to hovädie mäso a ešte jedno kura.
- A odkiaľ to máme zohnať? - Od doktorovej ženy, tiež aj od starostu.
Žerú viac, než pár prasiat.
- A huby si pritom nezavrú. - Ba dokonca ani pod vodou.
Hneď sa vrátim, Mercedes.
Ofelia.
Dnes tvoj otec pripravuje večernú hostinu.
Pozri, čo som ti spravila.
Pačia sa ti?
Čo by som všetko dala pre takéto šaty,
keď som bola v tvojom veku! A pozri tieto topánky.
Páčia sa ti?
Ano, sú veľmi pekné.
Tak choď! Okúp sa!
STROM
Kde bolo, tam bolo, keď ešte bol les mladý,
dal domov mnohým zázračným a čarovným zvieratkám.
Obyvatelia lesa odpočívali v tieni obrovského figovníka...
ktorý rástol na jednom kopci, neďaleko mlyna.
Ale teraz strom umiera. Vetvy sa mu vysušili.
Ofelia?
Ofelia? Ponáhľaj sa! Chcem na tebe vidieť tie šaty.
Chcem, aby si vyzerala nádherne pred Kapitánom.
Ako princezná.
Ako princezná?
Poriadne očistite tie kurčatá.
A nezabudnite na fazule.
Vyzeráš úžasne, dievča moje, nádherne.
Aké nádherné šaty!
Späť do práce, nestrácajte čas!
Dáš si trocha mlieka s medom?
Posuň sa nabok, aby ti mlieko nezašpinilo šaty,
vyzeráš tak pekne.
Mercedes. Ty veríš na víly?
Nie. Ale keď som bola malé dievča, tak som verila.
Verila som v mnoho vecí, ktorým už teraz neverím.
Minulú noc ma navštívila jedna víla.
Naozaj?
A nebola sama, bolo ich viac,
- a taktiež aj faun. - Faun?
Bol veľmi starý, vysoký a zapáchal od zeme.
Mama ma upozornievala, aby som bola pred faunmi ostražitá.
Mercedes!
Poďte!
Všetko je tu, Kapitán.
Múka, soľ, olej, lieky,
olivy, slanina...
Tabak.
A prídeľové lístky.
- Urobte inventúru! - Dobre.
Mercedes.
- Kľúč. - Ano, pane.
- Je len tento jeden? - Len tento jeden.
Odteraz bude u mňa.
Kapitán!
Kapitán, možno to nie nič.
Sú to oni.
Kde bolo, tam bolo, keď bol ešte les mladý,
dal domov mnohým zázračným a čarovným
zvieratkám.
"Ochraňovali sa navzájom,
a odpočívali v tieni obrovského figovníka,
ktorý rástol na jednom kopci, neďaleko mlyna."
"Avšak teraz strom umiera.
Vetve mu vyschli, kmeň má starý a skrútený.
V koreni sa usadila obrovská hnusná ropucha,
a nenechá ho dýchať.
Musíš dostať ropuche do úst tri magické kamienky,
a vyber zlatý kľúčik z jej žalúdka.
Až potom začne figovník opäť kvitnúť."
Boli tu, pred menej než 20 minútami.
Mali naponáhľo.
Bolo ich zhruba tucet.
Antibiotiká.
Zabudli si tu tento tiket z lotérie
Ešte sú tu.
Tí skrvysyni sú ešte tu...
a sledujú nás.
Hej!
Toto ste tu nechali!
Aj tiket z lotérie!
Prečo si pre to neprídete?
Možno práve teraz budete mať šťastie!
Ahoj. Som princezná Moanna,
a nebojím sa ťa.
Nehambíš sa, že žiješ tu dole,
a ješ tu všetok hmyz...
a tlstneš a tltneš, zatiaľčo strom umiera?
Hej!
Pozerala ste aj do jej izby?
- A v záhrade? - Ano, madam.
Kam mohla zmiznúť?
Tadiaľto, prosím.
Dovoľte mi predstaviť vám moju ženu, Carmen.
- Okúzľujúce. - Veľmi ma teší.
Odteraz patrí jednej rodine jeden prídeľový lístok na potaviny. Pozrite!
- Jeden? - Len jeden.
Kapitán, nemyslím si, že to bude stačiť.
Ak s tým budú opatrní, malo by to stačiť.
Nemôžeme dovoliť, aby ktokoľvek dával obživu partizánom.
Stiahli sa, majú jedného raneného.
Prepáčte, Kapitán, ale odkiaľ si beriete tú istotu?
Dnes sme ich skoro chytili. A toto sme našli.
Antibiotikum.
Boh sa už postaral o ich duše.
Že čo bude s ich telami, o to sa už nestará.
Pomôžeme, ako len bude možné, Kapitán.
Vieme, že tu nie ste dobrovoľne.
V tom sa mýlite.
Ja som sa sem pýtal, pretože chcem, aby môj syn
sa mohol narodiť v očistenom Španielsku.
Pretože títo ľudia sa mylne domnievajú,
že sme sme všetci rovnakí.
Ale je tu jeden podstatný rozdiel:
vojna sa skončila a my sme vyhrali.
A ak máme všetkých pozabíjať, aby si to priznali,
tak to urobíme, to je všetko.
Sú to naše rozhodnutia, že sme tu.
Na naše rozhodnutia!
Daj variť kávu! Ja idem von pre drevo.
My sa o to postaráme.
Ofelia?
Pozri sa na seba?
Ako ste sa stretli s Kapitánom?
Otec Ofelie zhotovoval Kapitánove uniformy.
Keď zomrel, ja som robila v obchode.
Zhruba o rok
sme sa stretli znova.
Aké zvláštne!
Po takej dobe sa stretnúť?
Veľmi zvláštne.
Prosím, ospravedlňte moju ženu. Má málo skúseností zo sveta.
Myslí si, že tieto hlúpe historky niekoho aj zaujímajú.
Prepáčte, madam...
Prepáčte!
Už som spomínal, že som poznal vášho otca, Kapitán?
Nie, nemal som o tom tušenia.
V Maroku.
Nepoznal som ho až tak dobre, avšak zanechal na mňa dojem.
Skvelý vojak.
V jeho prápore muži rozprávali,
že keď Generál Vidal padol na bojisku,
hodil svoje hodinky o skalu,
aby jeho syn vedel presný čas jeho smrti.
Aby vedel, ako statočný muž zomiera.
Nezmysel. Ani nenosil hodinky.
To čo si urobila, ma zarmútilo.
Akonáhle sa okúpeš, ihneď pôjdeš spať. Večera nebude.
Počúvaš?
Niekedy si myslím, že sa nikdy nenaučíš slušnému chovaniu.
Sklamala si ma, Ofelia.
Aj otca.
Myslíš Kapitána?
Jeho viac než mňa.
Mám kľúč.
Vezmi ma do Labyrintu.
Haló.
Získala som kľúč.
To som ja, a to dievča si ty.
A to dieťa?
Takže si priniesla kľúč?
Som rád.
Od samého začiatku ti verila.
Je tak šťastná, že si to dokázala.
Kľúč si nechaj u seba.
Čoskoro ho budeš potrebovať.
A taktiež toto. ..kriedu.
Zostali dve úlohy,
a Mesiac je takmer plný.
Buď trpezlivá.
Onedlho sa budeme môcť prechádzať po sedemkruhovej záhrade
v tvojom paláci.
Ako mám vedieť, že hovoríš pravdu?
Prečo by ti mal klamať taký malý úbohý faun, ako som ja?
Začnite.
Pripravte si lístky na kontrolu.
Poďte! Meno?
Vaše meno, celé meno.
Narciso Pena Soriano, k vašim službám.
Toto je náš každodenný chlieb vo Francovom Španielsku,
dobre strážený v tomto mlyne! Komunisti klamú...
pretože v jednotnom Španielsku,
neexistuje domov bez ohňa a chleba.
Ukáž mi, ča sa stane teraz?
Ukáž!
Ofeila...
Toto je váš každodenný chlieb vo Francovom Španielsku,
dobre strážený v tomto mlyne.
Kapitán! Kapitán!
Komunisti klámú, ak tvrdia, že v Španielsku je bieda a hlad...
- Poďte rýcho! - ...pretože v jednotnom Španielsku,
neexistuje domov bez ohňa a chleba.
Toto je náš každodenný chlieb vo Francovom Španielsku...
Vaša žena potrebuje nerušený odpočinok.
Väčšinu času bude pod sedatívami.
Dievča by malo spať niekde inde.
Zostanem tu, kým neporodí.
Vyliečte ju!
Nezáleží, čo to bude stáť, alebo čo k tomu budete potrebovať.
Vyliečte ju!
Neboj sa!
Tvoja mama bude čoskoro v poriadku, uvidíš.
Porodiť dieťa nie je také jednoduché.
Tak ja nikdy nebudem mať.
Pomáhaš ľuďom v lese, však?
Povedala si to niekomu?
Nie, nepovedala.
Nechcem, aby sa ti stalo niečo zlé.
Ani ja tebe.
Poznáš nejakú uspávanku?
Len jednu...
ale nepamätám si slová.
Nevadí. Aj tak ju chcem počuť.
Neľakajte sa! Som to iba ja.
- Ste pripravený? - Ano.
Tak poďme.
Toto je čisté šialenstvo.
Ak sa to dozvie, zabije nás všetkých.
- Myslela ste na to? - Tak sa ho bojíte, doktor?
To nie je strach...
teda aspoň nie strach o mňa.
Pedro, Pedro,
brat môj.
- Nesplnila si úlohu. - Nie, moja mama je chorá.
To neospravedlňuje tvoju nedbalosť.
Pozri... toto je koreň mandragory.
Je to rastlina, ktorá túži byť človekom.
Daj to pod posteľ tvojej mamy,
v miske s čerstvým mliekom.
Každé ráno jej kvapni 2 kvapky krvi.
Nemôžme mrhať časom.
Mesiac sa už zapĺňa.
Zober si moje víly, aby ti pomohli.
Pôjdeš na veľmi nebezpečné miesto,
takže buď opatrná.
Vec, čo tam drieme,
nie je človek.
Uvidíš tam bohatú hostinu,
ale nejedz a nepi tam nič!
Absolútne nič!
Bude na tom závisieť tvoj život!
Doniesla som likér, tabak a syr.
Listy pre Triga a Pilota.
Pozrime, ako sa má noha, Frenchie
Ako sa asi môže mať? Tá je už v riti.
Pozrime.
... s-severoamerické,
britské a kanadské jednotky,
sa vylodili na severe F-F-F...
- Francúzska, koktavý idiot. - Francúzsko.
Viac, než 150 000 vojakov...
Pod vedením Generála Dwight D. Eisenhowera...
Naozaj je to zlé, doktor?
Pozrite, Frenchie...
Neviem ju zachrániť.
Pokúsim sa to urobiť čo najrýchlejšie.
Počkajte sekundu, len sekundu.
"S kriedou nakresli dvere, kdekoľvek v tvojej izbe."
"Akonáhle budú dvere otvorené, spusti presípacie hodiny."
"Nechaj víly, aby ťa viedli."
"Nejedz a nepi nič, kým tam budeš,
"a vráť sa ešte predtým, než sa v hodinách presype posledný piesok."
Nie! Nie!
Čoskoro dostaneme posily z Jacy.
50 ľudí, možno viac. Potom sa postavíme Vidalovi.
A potom čo bude?d
Zabijete ho, a na jeho miesto pošlú ďalšieho. A potom zasa ďalšieho...
Ste v kaši, nemáte zbrane, nemáte sa kam skryť...
Potrebujete jedlo, lieky. Musíš sa postarať o Mercedes.
Ak ju naozaj máš rád, utiekol by si s ňou do zahraničia.
- Toto je stratený prípad. - Zostanem tu, doktor.
Nemám na výber..
Musíte odísť.
Tu je kľúč, ale nemôžete tam ísť teraz.
To práve očakáva.
Nechaj to na mňa!
Som zbabelá.i
Nie, nie si.
Ale ano.
Som zbabelá, som nanič,
že žijem vedľa toho skurvysyna,
periem na ňho, ustieľam mu postel, kŕmim ho...
Čo keď má doktor pravdu, a nemôžeme vyhrať?
Aspoň tomu bastardovi sťažíme život.
Vľavo v bok! Vľavo v bok!
Kapitán Vidal.
Teplota sa jej znižuje. Neviem prečo, ale znižuje sa.
Ale horúčku má stále, však?
Ano, ale je to dobré znamenie. Jej telo reaguje.
Počúvajte!
Ak by ste museli mať na výber, zachráňte dieťa!
Bude nosiť moje meno, a meno môjho otca.
Zachráňte jeho!
Bratček môj...
môj malý bratček...
ak ma počuješ,
tu vonku sa nemajú veci veľmi dobre.
Ale čoskoro vyjdeš von.
Mame spôsobuješ veľké bolesti.
Chcem ťa požiadať o jednu láskavosť, kým odtiaľ vyjdeš,
len o jednu:
neubližuj jej!
Spoznáš ju. Je nádherná,
aj vtedy, keď je smutná celé dni.
Uvidíš, keď sa usmieva,
budeš ju milovať.
Počúvaj, ak urobíš, o čo ťa žiadam,
sľúbim ti niečo.
Zoberiem si ťa do môjho kráľovstva, urobím ťa princom.
Sľubujem, budeš princom.
Pískol som, ale nechceli sa pohnúť.
Chcel som to zastaviť, ale bolo už príliš neskoro.
Topič a ja sme vyskočili v poslednej chvíli,
ale pozrite na náklad!
Čo ukradli z vagónov?
Ani jeden neotvorili.
Čo to, preboha, rozprávate?
Všetok tento bordel, a neotvorili ani jeden jediný vagón.
- Nič nezobrali. - Nič? Ste si tým istý?
Boh vie, čo vlastne chceli,
okrem toho, aby sme tu strácali zbytočne čas.
Objavili sa z ničoho nič, Kapitán.
Majú granáty, zaútočili na nás z hôr.
Kapitán, obkľúčili sme jednu skupinu na ústupe.
Ukrývajú sa medzi skalami.
Len choď, Serano, neboj sa, toto je jediná správna cesta k smrti.
Nech sa na to poziem.
Môžeš rozprávať?
Kapitán, jeden je nažive.
Dostal to do nohy.
- Čo sa stalo? - Jedného chytili.
- Prosím? - Jedného z nich chytili živého.
Berú ho do skladu.
Mercedes!
Pedro... Pedro...
Kapitán, potrebujem ísť do skladu.
Teraz nie, Mercedes.
To sú veľké kusy, zlato.
Mám to zobrať hore?
Prosím, polovičná dávka.
Nemyslím si, žeby som to potrebovala.
Cítim sa lepšie, omnoho lepšie.
Nerozumiem. Ale som tomu rád.
Mama...
Sakra, táto cigareta je dobrá.
Veľmi kvalitný tabak, ťažko je taký zohnať.
P-p-pojebte sa!
Dofrasa, Garces. Chytíme jedného, a to ešte koktavého.
Budeme tu celú noc.
Tak, ako bude pomaly rozprávať...
Garces má pravdu..
Bude lepšie, keď všetko vyklopíš.
A aby sme tým boli istí aj my,
doniesol som nejaké to náradie.
Iba také veci, ktoré sú všade.
Najprv ti nebudem veľmi veriť,
avšak ak použijem toto, priznáš zopár vecí.
a keď sa dostaneme k tomuto,
vytvoríme spolu... akoby som to nazval?
Bližší vzťah, akoby sme boli bratia.
Však uvidíš.
No a ak už sa dostaneme k tomuto,
uverím ti všetko, čo mi povieš.
Dám ti ponuku.
Ak napočítaš do troch bez k-k-koktania,
môžeš odísť.
Nepozeraj na ňho, na mňa sa pozeraj!
Nikto nie je nado mnou.
- Garces! - Ano, Kapitán?
Ak tvrdím tomuto trotlovi, že môže odísť, odporoval by mi niekto?
Nie, kapitán. Môže odísť.
Tak veru. Napočítaj do troch!
Jedna...
Dobre.
Dva...
Ešte jedno a si voľný.
Veľká škoda.
Tvoja matka sa má lepšie, Vysosti.
Určite sa ti uľavilo.
Ano, ďakujem.
Ale veci sa nevydarili najlepšie.
Nie?
- Mala som takú nehodu. - Nehodu?
Ano.i
Porušila si pravidlá!
Boli to len dve gulička hrozna, myslela som si, že si to nik nevšimne.
Urobili sme chybu!
Chybu?
Zlyhala si. Už sa nemôžeš nikdy vrátiť.
- Bola to nehoda! - Nemôžeš sa vrátiť.
Za tri dni sa Mesiac zaplní.
Tvoja duša zostane navždy medzi ľuďmi.
Budeš starnúť, ako oni, a aj zomrieš ako oni
a tvoje spomienky odveje čas.
A týmto aj my zmizneme.
Už nás nikdy viac neuvidíš.
Dobrý deň, doktor. Prepáčte, že som vás tak skoro zobudil,
ale myslím, že budeme potrebovať vašu pomoc.
Bože, čo ste mu spravili?
Ešte nie veľa.
Ale sme na správnej ceste.
Je dobré mať vás po ruke, doktor. Má to svoje výhody.
Serrano, zostaň tu.
Rozprával som...
Nie veľa...
a-a-ale rozprával.
Mrzí ma. Tak ma to mrzí.
Zabite ma, zabite ma, hneď. Prosím.
Skurvysyn.
Toto ti zastaví bolesť.
Už to čoskoro bude.
Sledujte doktora Ferreira, hneď som tam.
Ano, Kapitán.
Ani sa nepohneš.?
Si chorá?
Čo tam dole robíš?
- Zavolaj ho. - Koho?
No koho asi, ty polodement? Ferreira!
Čo toto je, preboha?
Nie! Nie, nie, nie, nie!
Pusť to. Pusť to, prosím!
Pozri! Pozri, čo schovávala pod tvojou posteľou!
Čo na to povieš?
Ofelia, čo to hľadalo pod mojou posteľou?
To je čarovný koreň, ktorý som dostala od fauna.
To je všetko kvôli tomu, že jej dovolíš čítať kadejaké kraviny.
Pozri, čo si urobila!n
Prosím, nechaj nás osamote. Ja sa s ňou porozprávam, drahý.
Dobre. Ako chceš.
Povedal, že ti bude z toho lepšie. A tak sa aj stalo.
Ofelia, musíš počúvať otca.
Musíš s tým všetkým prestať.
Nie! Chcem odtiaľto odísť!
Prosím, zober ma odtiaľto! Poďme odtiaľto preč, prosím!
Nie je všetko také jednoduché.
Keď budeš staršia,
pochopíš, že život nie je taký, ako v rozprávkach.
Svet je jedno kruté miesto.
Aj ty na to prídeš, nech to bude hocako bolestivé.
- Nie! Nie! - Ofelia!
Čary neexistujú, nie sú. Pre teba, pre mňa a pre hocikoho druhého.
Mama! Pomoc!
Pomoc!
Prečo ste to urobili?
Bolo to jediné, čo som mohol urobiť.
Nie, mali ste sa mi podriadiť.
Mal, ale neurobil som to.
Ale urobili by ste lepšie. Aj vy to viete.
Nerozumiem. Prečo ste sa mi nepodriadili?
Absolútnej a nútenej podriadenosti,
bez otázok...
takému rozumejú len ľudia ako vy, Kapitán.
Kapitán!
Garces! Volajte zdravoťáka.
- Okamžite ho pošlite! - Ano, kapitán.
"Pretože cesty Pána sú nevyspytateľné.
Pretože kľúč k odpusteniam
sa nachádzajú v jeho slovách a tajomstvách.
Lebo Boh nám necháva posolstvo,
avšak nechá na nás, aby sme ho pochopili.
Pretože keď vystrčíme naše ruky,
zem prijíma len telesnú schránku,
duša je ďaleko, vo večnom kráľovstve.
Pretože len cez bolesť hľadáme zmysel života
a cez dar odpustenia, ktoré stratíme pri narodení.
Boh, v Jeho nekonečnej múdrosti, riešenie necháva v našich rukách.
A aj keď je to len jeho fyzická neprítomnost
tak toto miesto obývá v našich dušiach."
Poznala ste dobre doktora Ferreira,
však, Mercedes?
Všetci sme ho poznali, pane. Tu ho poznali všetci.
Koktavý rozprával o špicľovi. Tu...v mlyne.
Viete si to predstaviť? Pred mojim nosom.
Mercedes, prosím.
Čo si môžete o mne myslieť?
Určite si myslíte, že som nejaké monštrum.
Nie je podstatné, čo si niekto ako ja, naozaj myslí.
Chcem, aby ste išli do skladu a doniesli mi ešte likér, prosím.
Ano pane. Dobrú noc, pane.
Mercedes, nezabudli ste niečo?
Pane?c
Kľúč.
Ja mám jedinú kópiu, všakže?
Ano, pane.
Viete, je tu niečo,
čo ma znepokojuje. Možno to nie je podstatné, ale...
v ten deň, keď sa dostali do skladu,
pomocou výbušnín a granátov,
samotná zámka bola neporušená.
Ale ako som spomínal, možno to nie je dôležité.
Buďte opatrná.
Dobrú noc, pane.
Ofelia! Ofelia!
Ofelia, dnes večer odchádzam.r
- Kam? - Nemôžem ti to povedať. Nemôžem...
- Tak ma zober so sebou. - Nie, nie. Nemôžem.
Nemôžem, dieťa moje. Ale vrátim sa po teba, sľubujem.
Zober ma so sebou.
Niečo som začula.
To nič, neboj sa.
Mercedes.
Ofelia.t
Odkedy to vieš?
Ako dlho sa mi vysmievaš? Cundra malá!
Dajte na ňu pozor.
Ak sa bude niekto pokúšať dostať dnu,
zabitu ju.
Sušené mäso.
Tabak.
Ak by ste to odo mňa žiadali, mohol som vám to dať, Mercedes.
Chcem vedieť mená tých, čo písali tieto dopisy.
A postavte ich predo mňa, dozajtra.
Ano, Kapitán.k
Môžte odísť, Garces.
Určite, Kapitán?/
Pre Boha živého, však je to len žena.
To je to, čo ste si vždy mysleli.
Preto som to vždy dokázala.
- Bola som pre vás neviditeľná. - Sakra.
Našli ste moju slabinu: aroganciu.
Ale teraz je dôležitá vaša slabina.
Veľmi jednoduché: vy rozprávate...
a ja musím vedieť, ...
že to čo rozprávate, je pravda.
Je tu zopár vecí, aby sme dosiahli úspešne cieľ.
Nič komplikované.
Veci, s ktorými sa stretávate pri práci.
Najprv...
Ja nie som nejaký starý človek! Ani zranený zajatec!
Ty skurvysyn! Opováž sa toho dievčaťa čo len dotknúť...
Nebudeš prvé prasa, čo vypitvem!
Vyžrebované čísla lotérie sú:
33037.
3-3-0-3-7.
Nechal ju ísť?
O čom to preboha rozprávaš?
Chyťte ju! Poďme! Priveďte ju!
Prineste mi ju, sakra!
Do sedla!
Bude lepšie, ak pôjdete so mnou bez odporu.
Kapitán povedal, že keď sa budete správať...
Nebuďte blázon, drahá.
Ak vás niekto aj zabije...
budem to ja.
Rozhodol som sa,
že ti ešte dám poslednú šancu.
Sľubuješ, že urobíš všetko, čo ti poviem?
Urobíš všetko, o čo ťa žiadam,
bez otázok?
To je tvoja posledná šanca.
Tak dávaj pozor.
Zober svojho bratčeka
a dones mi ho do labyrintu,
ako len rýchlo budeš môcť, Výsosti.
Môjho brata?
Potrebujeme ho.
- Ale... - Už žiadne otázky.
Dvere sú zatvorené.<
V tomto prípade...
si urob svoje.ý
Kapitán, s vašim dovolením.
Poďte rýchlo!
- Čo sa stalo? - Serrano sa vrátil. Je ranený.
Ranený?<
Kde je Garces?>
Koľko ich bolo?
Neviem presne, Kapitán.
Aspoň 50.
Ostatním sa to nepodarilo. Naše stráže neodpovedajú.
Koľko zostalo ľudí v tábore?
20, možno menej, pane.
Odchádzame. Spolu.
Neboj sa.
Nič sa ti nestane.
Postavte stráž k lesom!
Keď sa druhá skupina vráti, ihneď ma informujte!
A okamžite cez rádio privolajte posily!
Ano, kapitán.
Nechaj ho na pokoji!
Ofelia!
Rýchlo, Výsosti,
daj ho sem.
Plný Mesiac je už na oblohe,
teraz už môžme otvoriť bránu.
Čo to máš v ruke?
Brána sa otvorí len vtedy,
ak obetujeme krv nevinného.
Ale len pár kvapiek, len toľko.
To je posledná úloha.
Ponáhľaj sa!
Sľúbila sa, že sa podvolíš!n
- Daj sem chlapca! - Nie!
Môj brat zostane so mnou!
Vzdala by si sa svojich vznešených právomocí,
kvôli tomuto chlapčiskovi, ktorého sotva poznáš?
Ano, vzdala.
Vzdala by si sa aj trónu?
Pre ňho, kvôli ktorému si tak trpela,
- a ponižovala sa? - Ano.
Ako si želáš,
Výsosti.t
Nie!t
Môj syn.
Povedzte môjmu synovi...
Povedzte môjmu synovi, kedy mu zomrel otec.
- Povedzte mu, že... - Nie.
Ani tvoje meno sa nedozvie.
Povstaň, dcéra.
Poď.
Otec.
Obetovala si svoju krv,
pre krv nevinného.
To bola posledná a najdôležitejšia úloha.
A tvoj výber bol správny, Výsosti.
Poď sem,
a posaď sa po boku tvojho otca.
Tak dlho na teba čakal.
A hovorí sa, že princezná sa vrátila do kráľovstva svojho otca.
Aby vládla spravodlivo a dobrým srdcom,
po mnohé stáročia.
Preto ju tak ľud miloval.
A že po sebe nechala malé stopy
počas jej pozemského života...
ktoré vidia len tí,
ktorí vedia, čo sledujú.
Pan's Labyrinth
Preklad: Desperado74 Korekcie: Karamia